ParlaMint-BG_2018-09-26.u1	[[звъни]] : Има кворум – откривам заседанието. Колеги, ще Ви запозная с Проекта на решение на Програмата за работата на Народното събрание: 1. Второ гласуване на Законопроекта за изменение и допълнение на Закона за енергетиката. Вносител: Министерският съвет на 21 юни 2018 г., приет на първо гласуване на 26 юли 2018 г. 2. Първо гласуване на Законопроекта за предприятията на социалната и солидарна икономика. Вносител: Министерският съвет на 6 август 2018 г. 3. Първо гласуване на Законопроекта за изменение на Валутния закон. Вносител: Министерският съвет на 13 септември 2018 г. 4. Първо гласуване на Законопроекта за допълнение на Закона за висшето образование. Вносители: Милена Дамянова и група народни представители на 6 юли 2018 г. 5. Законопроект за изменение на Закона за ратифициране на Конвенцията за премахване на изискването за легализация на чуждестранни публични актове. Вносител: Министерският съвет на 7 септември 2018 г. 6. Законопроект за ратифициране на Споразумението между Република България и Организацията на Обединените нации по прехрана и земеделие (ФАО) за изграждане на Субрегионално техническо звено в град Бургас за оказване на съдействие на операциите по Проект „BlackSea4Fish“, сключено чрез размяна на писма. Вносител: Министерският съвет на 26 юли 2018 г. 7. Законопроект за ратифициране на Протокола за удължаване на срока на действие на Споразумението между правителството на Република България и правителството на Съединените американски щати за научно-технологично сътрудничество, подписано на 4 януари 2008 г. във Вашингтон. Вносител: Министерският съвет на 27 юли 2018 г. 8. Първо гласуване на Законопроекта за изменение и допълнение на Закона за местното самоуправление и местната администрация. Вносители: Искрен Веселинов и Емил Христов на 13 юни 2018 г. – първа точка за четвъртък, 27 септември 2018 г. 9. Второ гласуване на Законопроекта за изменение и допълнение на Закона за лекарствените продукти в хуманната медицина. Вносител: Министерският съвет на 20 декември 2017 г., приет на първо гласуване на 15 февруари 2018 г. – точка втора за четвъртък, 27 септември 2018 г. 10. Първо гласуване на Законопроекта за изменение и допълнение на Закона за правната помощ. Вносител: Министерският съвет на 30 август 2018 г. 11. Парламентарен контрол. Моля, режим на гласуване. Гласували 145 народни представители: за 121, против 1, въздържали се 23. Предложението е прието. Постъпили законопроекти и проекторешения от 19 септември 2018 г. до 25 септември 2018 г.: – Законопроект за изменение на Закона за собствеността и ползването на земеделските земи. Вносители: Корнелия Нинова и група народни представители. Водеща е Комисията по земеделието и храните; – Законопроект за допълнение на Закона за приватизация и следприватизационен контрол. Вносител: Министерският съвет. Водеща е Комисията по икономическа политика и туризъм. Разпределен е и на Комисията по земеделието и храните; – Законопроект за ратифициране на Споразумението между правителството на Република България и Кабинета на министрите на Украйна за сътрудничество при бедствия. Вносител: Министерският съвет. Водеща е Комисията по вътрешна сигурност и обществен ред. Разпределен е и на Комисията по външна политика. Уважаеми колеги, ще Ви запозная с Решение на Централната избирателна комисия № 5137-НС от 20 септември 2018 г. относно обявяване на Станислав Иванов Попов за народен представител от Шести изборен район – Врачански, в Четиридесет и четвъртото народно събрание. С писмо вх. № НС-02-4 от 20 септември 2018 г. на Централната избирателна комисия е получено Решение на Народното събрание от 20 септември 2018 г., с което на основание чл. 84, т. 6 от Конституцията на Република България народният представител Петя Цветанова Аврамова от Шести изборен район – Врачански, издигната от партия ГЕРБ, е избрана за министър на регионалното развитие и благоустройството на Република България. Съгласно чл. 68, ал. 2 от Конституцията на Република България народен представител, избран за министър, прекъсва правомощията си за времето, през което е министър, като се замества по съответния ред. Предвид горното и на основание чл. 57, ал. 1, т. 1, чл. 302, ал. 2 от Изборния кодекс във връзка с чл. 68, ал. 2 от Конституцията на Република България Централната избирателна комисия „РЕШИ: Обявява за народен представител от Шести изборен район – Врачански, Станислав Иванов Попов със съответното ЕГН, под № 10 от листата на партия ГЕРБ, за времето, през което Петя Цветанова Аврамова изпълнява функциите на министър. Решението да се обнародва в „Държавен вестник“.“ Моля, квесторите, поканете господин Попов в пленарната зала за полагане на клетва. Господин Попов, заповядайте на трибуната и повтаряйте след мен. [[Всички стават.]]
ParlaMint-BG_2018-09-26.u2	„Заклевам се в името на Република България да спазвам Конституцията и законите на страната и във всичките си действия да се ръководя от интересите на народа. Заклех се!“ [[Ръкопляскания.]]
ParlaMint-BG_2018-09-26.u189	Благодаря Ви, господин Председател. Аз ще започна с един цитат: „Младежката организация в БСП смята, че е необходима национална програма, която да стимулира бизнеса да се включи активно в образователните програми на университетите и на професионалните училища. Според младежите от БСП е важно бизнесът да заяви какви конкретни университетски специалности или паралелки в професионалните училища е необходимо да се развиват. От друга страна, бизнесът може да се включи в процеса на обучение, като предоставя експерти, които да споделят с учащите се ценен практически опит.“ Това е текст, уважаеми колеги, публикуван на интернет страницата на БСП. Аз не цитирам тези редове, за да покажа, че в БСП, въпреки дългата история, може би имате къса памет, не го правя и за да подчертая, че не слушате младите в собствената Ви партия, или пък, че толкова много се увлякохте да сте против, че като че ли вече забравихте къде свършва партийното и къде започва националноотговорната позиция. Цитирам този текст, за да покажа, че промяната, която сме предложили с колегите в Закона за висшето образование, е резултат от продиктуваната от практиката необходимост. Това не са текстове, които ние с колегите народни представители сме съчинили с неясни или пък зловредни мотиви, както някои от говорителите вляво смятат. Промяната, колеги, е поискана от ректорите. Тя е приветствана и подкрепена от синдикатите във висшето образование. Тя е приветствана и подкрепена от студентите, от самите университети, които искат справедлива регулация на вече съществуваща в българските висши училища практика. Защо е важно авторитетни специалисти да бъдат канени в академичната общност? Ще ми позволите съвсем накратко да споделя някои от ползите, за да няма съмнение, когато гласуваме тази промяна. Първо, регулира се административният механизъм, за който има практика, която и в момента съществува. Защитават се правата на преподавателите от университетите – каза го и господин Янков. В момента тази възможност съществува само за нехабилитираните преподаватели, които в повечето случаи са младите преподаватели, и това не е справедливо спрямо тях, защото, ако някъде има такава практика, това е за сметка именно на тези млади преподаватели, които ние искаме да задържим във висшите училища. Второ, дава се възможност на висшето училище съобразно собствените си правила да покани хора, които авторитетно, от различни сфери, да споделят своите знания и опит със студентите, за да правят тяхното образование по-адекватно и да им предостави възможност за развитие. Трето, всъщност може би няма да изброявам повече, защото колегите достатъчно казаха за ползите, но ще Ви кажа друго. Вярно е, че работата на Народното събрание, колеги, е да създава закони. Но аз за мъничко ще се отклоня от конкретното законотворчество. Хайде в тази зала, макар колегите вляво да са малко, но хайде да спрем само да си говорим за това колко е важно образованието и животът да имат връзка помежду си. Да спрем да си говорим за това колко е важна връзката между образоването и пазара на труда, между образованието и професионалната кариера. Тези дискусии и дебати, колеги, ги водим може би в последните две десетилетия. И ако продължаваме само с дебати – от тях няма абсолютно никакъв смисъл. Академичната сфера не съществува сама за себе си, както и академичното познание не е някакъв самотен остров, на който пребиваваш, докато си получиш дипломата и след това сам се хвърляш в морето на професионалната кариера. Работодателите, бизнесът не са нещо, което иска един съвършен готов продукт, нещо, което предявява непрекъснато претенции, без да участва и така някак си само да дава акъл. Бизнесът, работодателите, пазарът на труда са част от образователния процес на новите кадри – и то, активна част. Докато ние сега, днес, веднага, в най-скоро време наистина не проумеем това, че всички ние, без изключение участваме във формирането на новите кадри за пазара на труда – да бъдат те високо образовани, да имат възможности за кариерно развитие. Двете сфери, колеги, ще продължат да се развиват все така самостоятелно, независима една от друга, а нашите млади хора ще избират висшите училища в чужбина – показват го всички изследвания, които цитира госпожа Захариева в началото, и при представянето на мотивите на Законопроекта. Тук господин Цонков говореше за баланс, за часове. Колеги, не става въпрос за часовете на едни или на други преподаватели, както не става въпрос и за това някой да си запише в CV-то, че е преминал в един етап от своя живот през професорската банка в аудиторията. Тук става въпрос за нещо много простичко, става въпрос за това младите хора на България да получат добри, адекватни знания, умения и възможности за своето развитие тук, в България, което иначе всички много искаме в тази зала. Ако ректорът на УНСС, колеги, например покани, понеже стана въпрос за него, наистина той направи това предложение от името на академичната общност на кръглата маса в Народното събрание, съжалявам, че не бяхте там, колеги вляво, но ако ректорът на УНСС покани Бил Гейтс например да чете лекции на своите студенти, тогава всички ние ще му ръкопляскаме – нали така? Но ако пък ректорът на УНСС си позволи да покани директора на една международна компания, която работи у нас, или пък на наша компания да изнесе лекции, тогава ще го обвиним, че му дава професорско място, така ли? Това, колеги, е несериозно и абсолютно безотговорно. И за да няма съмнения, понеже имаше и въпроси за практиката, включително и в комисиите, че това е самоцелна политика за тези, на които им е нужен международният опит, ще си позволя да го споделя накратко. В 33 държави в Европа има разработени стратегии за поощряване на висшето образование да си сътрудничи с бизнеса. Наемането на специалисти – професионалисти от бизнеса, като преподаватели във висшите училища, е утвърдена дългогодишна практика в много висши училища във Великобритания, Швеция, Норвегия, Финландия, Нидерландия, Дания, Австрия, Германия, Италия, Испания, Франция, Унгария както и САЩ, Канада, Австралия, Сингапур, Южна Корея, Япония и други. Тази практика е застъпена в по-голяма степен в специализираните висши училища и в университетите по приложни науки. Това е изследване, което е и част от изследвания на Европейската комисия. Няколко примери за добра практика – например дългогодишното сътрудничество между германския автомобилен производител „Ауди“ и Университета „Ищван Сечени“ в Унгария води до създаването, забележете, на факултета „Ауди“ като структурно звено на университета. Договорът за партньорство включва съвместно разработване на учебните програми – бакалавърски и магистърски, и курсове по мениджмънт, инженеринг и производство, както и осигуряване на практически опит за студентите на университета. В него са определени условията за включване и пряко участие на експертите и професионалистите от „Ауди“ в образователната и изследователската работа. Университетът „Карлос III“ в Испания и международният европейски консорциум „Еърбъс груп“. Ключов елемент от споразумението е съвместен център за интегриране на аеронавигационни системи, разположен в университетския парк в Мадрид. В съвместния център се извършват учебни занятия, провеждани както от академичния персонал, така и от водещи специалисти от „Еърбъс“, а също така работят 38 изследователски екипи. Университетът „Саймън Фрейзър“ в Канада. Споразуменията за партньорство между университета и други агенции създават възможности за висококвалифицирани практици или изследователи да бъдат асоциирани към департаменти или програми в дългосрочен план, при условие че е осигурено финансиране на заплащанията им. Те се назначават на длъжност „професор по професионална практика“. Национален университет в Сингапур. Тук практиките наистина са изключително много. Имаме експерти по практика. Длъжностите, които могат да заемат в университетите, са както „доцент“, така и „професор по практика“. Това вече беше споменато от колегите. Мога да продължа с още такива примери, но ще кажа няколко думи за Германия, която отива още по-далече във включването на специалистите от практиката, защото там имаме дуални програми за обучение в системата на висшето образование. Съществуват специализирани дуални висши училища във федералните провинции Баден-Вюртемберг, Рейнланд-Пфалц и други. Ясно Ви е, че когато имаме дуална система, имаме участие не само на специалистите в практиката в учебния процес, но и в изпитните комисии – това е по отношение на комисиите. На различните места специалистите от практиката имат различен хорариум. Той е най-голям в дуалния университет на Карлсруе в Баден-Вюртемберг, където има 72 редовни преподаватели и 700 хонорувани на непълно работно време, като последните провеждат 60% от всички часове в учебния план. Има общо 56 000 подобни възможности в Германия и могат да се видят на сайта на германската Конференция на ректорите. Колеги, мога да продължа още с добрите примери, но на второ четене мога да Ви ги представя конкретно или пък да Ви предоставя реферативния обзор, който беше поръчан от Комисията с цел да разработим един наистина добър законопроект и съответно да покажем какви са практиките по света. За да завърша, колеги, ще кажа, че мисля, че е крайно време да приключим с лошите практики и с това да разсъждаваме има ли възможност някой да направи нещо така, че той да излезе от рамките на правилата. В крайна сметка промяната в Закона за висшето образование въвежда ред и процедура за нещо, което вече съществува, което се реализира в българските висши училища, дава се възможност на университетите по собствени правила да работят с партньори, които да бъдат в полза не на кого да е, а на студентите, колеги, защото, когато и студентите ги няма, ние с програма или без програма от бизнеса, отново ще останем без своите часове в университета. Това е, колеги, другото според мен са празни приказки от тази трибуна, от които никой не печели. [[Ръкопляскания от ГЕРБ и ОП.]]
ParlaMint-BG_2018-09-26.u190	Благодаря Ви, уважаема госпожо Дамянова. Реплики? Няма. Други изказвания? Няма. Закривам разискванията и преминаваме към гласуване. Подлагам на гласуване Законопроект за допълнение на Закона за висшето образование, № 854-01-66, внесен от народния представител Милена Дамянова и група народни представители. Гласували 91 народни представители: за 80, против няма, въздържали се 11. Предложението е прието. Уважаеми колеги, следващото редовно пленарно заседание е на 27 септември 2018 г. от 9,00 ч. съгласно приетата Програма за работа. Закривам заседанието. [[Звъни.]]
